Domnul Benedict și Numărul Doi lipsesc.
„Ia-o pe scurtătură.”
- Care e scurtătura? - E cea mai rapidă navă din lume.
Cer eliberarea noastră imediată.
Eliberarea? De la ce?
Comunitatea noastră a fost bine protejată.
Optimismul e obligatoriu.
- Bună, prieteni! - Bună, Sebastian!
E printre primii ce au urmat filosofia dr Curtain.
Pregătiți-vă să acostați în Lisabona în spectaculoasele 48 de ore.
Trebuie să ne dăm la fund. Să ne pierdem în mulțime.
Aș vrea să avem treninguri asortate, ca echipa de crichet.
La încălzire scrie „polo pe apă”.
După câte veste de salvare sunt,
Scurtătura are patru pasageri în plus.
Trebuie să găsim pasagerii clandestini.
E bine.
Vom ajunge la Lisabona cu 25 de ore înaintea copiilor.
Creezi o stare artificială de fericire.
Oamenilor pare să le placă.
E o deconectare totală de la adevărata emoție.
Domnul Benedict credea că vom fi în acea cabină.
Indiciul trebuie să fie acolo.
Pun pariu că folosim cheia aia la gară.
Bună seara, copii.
Acolo.
Sunt pe barca asta. Găsiți-i înainte să ajungem pe uscat.
MISTERIOASA SOCIETATE BENEDICT
BAZAT PE ROMANUL MISTERIOASA SOCIETATE BENEDICT
DE TRENTON LEE STEWART
Atârnam la 35 m deasupra oceanului.
Ne-ar fi putut aluneca mâinile, frânghia s-ar fi rupt.
Știi care e rata de supraviețuire după o asemenea căzătură?
Nu e mare. Nu e mare deloc.
E în regulă. Am reușit să coborâm.
Îmi dau palme singură.
Trebuia să-mi dau seama că nu erau jucători de polo pe apă.
Sunt urmărit. Haide.
Probabil sunt sub acoperire. Lucrează pentru Curtain.
- Curtain? De ce? Ce vrea de la noi? - Gândește-te.
Toată lumea crede că a rezolvat Situația Critică.
Dar noi știm adevărul. Știm că minte.
Ca domnul Benedict și Numărul Doi.
Deci i-a răpit și acum vine după noi.
Bună mișcare. Și eu aș răpi-o.
Toată vorbăria lui despre fericire, cartea aia a lui, totul a fost un șiretlic.
Un șiretlic.
Trebuie să respectăm planul.
Urmărim indiciile lăsate de domnul Benedict
până ne apropiem să-i găsim pe el și pe Numărul Doi.
Apoi ne ocupăm de Curtain.
- Cumva. - Îți dă încredere.
Stăm ascunși până ajungem la Lisabona.
Unde dormim?
Acolo?
Nu ne vede nimeni.
Pe metal?
Metalul e un lux. Fii mai tare, George!
Îți aduce fericire folosind un acces sinaptic direct.
Nu e doar deranjant, e și periculos.
E foarte deranjant.
- Dar remarcabil. - Ce?
Cineva a spus că e o descoperire științifică.
- Cine spune asta? - Majoritatea neurocercetătorilor.
E manipulare, o simulare a fericirii.
- Nu e real. - Lumea nu vede lucrurile așa.
Asta le face atât de periculoase.
Oamenii devin dependenți de această stare mentală artificială.
Și încă un mod prin care fratele meu își poate exercita controlul.
Numărul doi, te rog să pui gunoiul înapoi în coș. Ce e asta?
Gunoiul ăsta e calea noastră de ieșire.
Instinctele îmi spun să sap un tunel.
- …pe care mă gândeam că-l vei refuza. - Corect.
M-am gândit să încercăm ceva diferit. Mucegai.
- Mucegai? - Da.
Avem toate materialele și condițiile pentru o infestare cu mucegai
în fiecare clădire din acest complex.
„Infestare”?
Infecție tactică fungică.
Sparge-le din interior. La propriu.
Mă tem că încalcă mai multe tratate internaționale.
N-am semnat nimic.
- Inteligent. Tulburător, dar inteligent. - Mulțumesc.
Totuși, cred că nefericita noastră răpire
reprezintă o ocazie neprevăzută
de a-l infecta pe fratele meu cu dragoste.
Dragoste adevărată. Dragoste pentru aproapele său.
- Ce? - Și poate niște fericire adevărată.
- Iubire pentru aproapele său? - Da.
- Ne-a răpit. - Pentru că mă vrea aici.
Când eram tineri, Nathaniel era un as la algebră.
Un as, dar mereu voia să-i verific lucrările,
nu pentru că avea nevoie, ci ca să-mi arate cât era de genial.
- Și? - Tânjește după aprobarea mea.
Dacă aș avea mai mult timp cu el și n-aș mai fi atât de critic,
chiar cred că l-aș putea face să mă asculte.
Cred că ești naiv.
Mai știi ce s-a întâmplat ultima oară când v-ați înfruntat?
- Aia a fost pe teritoriul lui. - Și aici e.
Îți pierzi timpul. Ne trebuie un plan de evadare.
Trebuie să ieșim de aici și să alertăm autoritățile.
Să-l dăm în vileag.
Mi-ar plăcea să găsesc un telefon.
Cred că Rhonda și Milligan sunt foarte îngrijorați.
Da, un telefon.
Mă duc să caut unul.
Și nu te descuraja.
Măcar Rhonda și Milligan sunt acasă, departe de pericol.
Se pare că am dat de vânturi puternice.
Pe lângă hurducăieli,
s-ar putea să avem o mică întârziere.
Nu ne permitem o întârziere.
Trebuie să ajungem la Lisabona înaintea copiilor.
Ne mai rămân cinci-șase ore de zbor.
Maximum opt. Sigur sub 12 ani.
Mă tem că nu putem controla asta.
Doamne!
- Nu! - Să-l prindă cineva.
Nu.
Poți s-o faci. Profesionalism. Spune-o.
Profesionalism.
Ușurel. Ușurel.
Lada cu zahăr era goală și înăuntru erau urme mici de mâini.
Urme de mâini de copii.
Deci nu doar pasageri clandestini.
Sunt responsabili pentru subminarea excelenței noastre culinare.
Greșelile lor continuă să se înmulțească. Cu tot respectul.
De ce nu i-ați găsit?
Unii sunt chiar mici.
Dar s-ar putea ascunde doar în câteva locuri.
Sunt sigur că îi vom găsi în curând.
Mai urgent,
primul inginer confirmă că viteza e mai mică decât de obicei.
Face tot ce poate ca să îndrepte situația,
dar în ritmul ăsta, vom ajunge cu două ore întârziere.
Trei afară.
Asta ne va distruge reputația!
Căpitane, ești bine?
În afară de o ușoară glicemie scăzută, căsnicia mea șubredă și
garanțiile de pe casă și mașină, sunt în formă maximă.
- La maxim motoarele! - Nu e înțelept, căpitane.
- Fă cum îți spun. - Da, căpitane.
Constance?
Unde se duce?
Constance vrea să guste.
Să guste? Vreau un meniu complet.
Nu. Am venit aici ca să nu fim văzuți.
Dacă intrăm și pariem, vom fi expuși.
Vom avea nevoie de mai mulți bani la Lisabona ca să ajungem la gară.
Rata inflației în Portugalia e alarmantă.
Ascultați-l! Ne-ar putea rezolva toate problemele.
Am putea pierde totul și n-am mai avea nimic.
- Dacă nu riști, nu câștigi. - Iar riscul e infinitezimal.
- De fapt, e destul de mare. - Foarte mare.
Hai să ne îmbogățim.
Ce? Banii noștri nu merg aici?
Ăsta nu e un loc pentru copii. Părinții tăi știu că ești aici?
M-au trimis să fac curat.
Cauți sau te joci?
Joc.
Care e pariul maxim?
Mi-ar plăcea să joc poker.
Ne-ar plăcea să joci pocher.
Moarte sau glorie.
Da!
Câștigător.
Dealerul pierde.
Blackjack.
Iar șapte?
- E prea ușor. - Da!
- Dublează. - La 17?
Noroc chior.
Sec.
Investește în ochelari de soare.
Ia-ți ceva frumos.
LA ENZO PLĂCINTE ȘI PATEURI
Ne pregătim acum.
Bine. Bun.
Acum du-te.
- Domnul Benedict! Vă așteptam. - Camera unu, verificat!
- Aici. - Camera doi, verificat!
Da.
Cinci, patru, trei.
Mulțumesc.
Prieteni, numele meu e L.D. Curtain.
Mulți mă cunoașteți drept cel care a rezolvat Situația Critică,
dar nu despre asta am venit să vă vorbesc.
Astăzi, am plăcerea
să împărtășesc cu familia mea tot mai numeroasă din întreaga lume
ceva destul de simplu și totuși destul de profund.
Aș vrea să vă vorbesc despre fericire.
Te uiți la aceeași pagină de peste o oră.
Mă asigur că absorb bine materialul.
E o reclamă la dropsuri de tuse.
Reclamă nuanțată.
E normal să-ți fie frică.
Nu mi-e frică.
E o minune inginerească.
Un lingou de aur se teme în Fort Knox?
Dar îmi fac griji. E dureros pentru ei.
E greu să nu fii.
Ca să fii părinte, trebuie să fii mereu îngrijorat.
Dar aflu că a-ți face griji nu e o formă de pregătire.
Nu înseamnă că ți se va întâmpla ceva mai puțin probabil și
nici că-ți va lua armura dacă se întâmplă.
Îi vom găsi.
Bună seara. Scuze pentru denivelări, oameni buni.
Încercăm să ocolim ce e mai rău,
dar vântul din față ne-a limitat viteza la minus cinci noduri.
Între timp, relaxați-vă și prindeți orice
ar ptuea deveni proiectil.
Ia te uită! Ne-am triplat banii.
Putea fi mai mult.
Prima regulă la zaruri, renunță cât ești în avantaj.
Sau fii mai curajos.
Voi auziți asta? Plouă cu floricele de porumb.
Pare o problemă cu combustibilul.
Gândești în tanc sau e vorba de linii corupte?
E ușor de spus cu un test rapid.
Căpitanului i-ar plăcea să-ți audă criticile.
Te așteptăm aici.
Scuze că te plictisesc. Te interesează banii?
Doar pentru ce poate cumpăra.
Bravo, Sticky!
E incredibil.
Cum?
Am folosit sistemul Hi-Opt de numărare a cărților.
Hi-Opt?
Fiecare carte are valoarea unu, zero sau minus unu.
Am urmărit fiecare carte de pe masă, și am adăugat valorile în timpul jocului,
păstrând evidența așilor
și numărând celelalte cărți.
Cu aceste informații, am stabilit că șansele
erau destul de mari pentru a justifica pariul.
- Dublează-l. - La 17?
Stai. Ai trișat?
N-am trișat.
Am folosit matematica ca să obțin un mic avantaj statistic.
Am învățat la clubul de matematică la școală.
Știam eu că școala aia e bună la ceva.
- Sticky… - Ce?
E interzis în cazinou? Da.
E legal în multe țări? Absolut.
Noi am trișat cu siguranță. Nu e nimic neclar aici.
- Ce? - Am măsluit zarul.
Nu te atingi de un pariu după ce l-ai făcut. Un bebeluș știe asta.
Ai trișat.
Scopul era să câștigăm bani.
Bani de care avem nevoie ca să-i găsim pe domnul Benedict și Numărul Doi.
Deci eu am câștigat banii. Nu văd care e problema.
Machiavelică. Respect!
Am rezolvat o problemă și am găsit o soluție mecanică.
Tu numești asta trișat. Eu îi spun ingeniozitate.
Orice ar fi, e la fel ca furtul.
Ar trebui să dăm banii înapoi. Pe toți.
- Așa e corect. - Avem nevoie de banii ăia.
Da, dar nu așa.
Dommnul Benedict ne-a cerut să trișăm. Anul trecut, mai știți?
La un test. Acum e altceva.
Oamenii ai căror bani i-am luat n-au nicio legătură cu asta.
Sunt victime nevinovate.
Admir frumusețea matematicii,
dar n-ar fi trebuit s-o folosesc cu banii altora.
Nimeni n-ar fi trebuit s-o facă.
Bine. Nu te aștepta să mă bucur.
Ce gust va avea victoria ta morală când Benedict va fi mort?
Vom găsi altă cale să luăm bani.
Adică am fost escrocat de copii?
Și a fost o mare greșeală. De aceea, noi toți,
am decis în unanimitate să ne înapoiem câștigul.
Sunt toți acolo.
Douăzeci și cinci, cincizeci, șaptezeci și cinci.
Le trântește bine.
Cine știe ce poate face un om atât de umilit?
Bună idee, Reynie!
Nu vom fi doar faliți, vom fi morți.
Cinci, șase, șapte...
Călătorie plăcută și vă dorim bonne chance.
Stop!
Vino aici.
Dai un teanc ca ăsta și vrei să pleci pur și simplu?
Da, domnule. Astea erau așteptările?
De când mă știu, am văzut destui șarlatani,
- …bandiți, hoți, ticăloși,… - Noi
…înșelători, trădători, oameni fără cuvânt, distrugători de visuri.
Cea mai joasă speță.
Dar știi ce n-am văzut?
Să recunoască cineva.
E onorabil și e greu de găsit undeva,
cu atât mai puțin pe tărâmul nelegiuit, liber pentru toți, numit mare.
Merită să fie răsplătită.
Vezi? Sinceritatea aduce bani.
- Ești cu adevărat magic, Reynie. - Mulțumesc, Constance.
Ai transformat o stivă mare de bani într-una mică,
cu ajutorul moralității tale.
Nu mișca!
Ești o insultă pentru jucătorii de polo de pretutindeni.
Vinzi tactici proaste, densitate musculară suboptimală.
De ce ne-ar păsa de asta?
Am atâtea motive!
Vii cu noi.
N-ai să vezi.
E un vechi proverb german, popular printre alsacieni.
Alles hat ein ende, nur die wurst hat zwei.
„Totul are un capăt, doar cârnatul are două.”
Și nouă ce ni se aplică?
Jocul s-a terminat.
Nava e finită, nu avem unde să ne ascundem.
- Surren… - Predați-vă!
- Domnule, trebuie să-i opriți.
- Încearcă să ne răpească. - Ajunge!
- Știu ce sunteți. - Da. Bine. Suntem pariori.
- Și lucrurile au scăpat de sub control. - Dar ne-am schimbat.
Suntem gata de o misiune anti-pariuri.
Nu. Sunteți pasageri clandestini.
- Mă temeam că veți întârzia azi. - Gianni! Mă rănești.
Mă vezi zilnic, la aceeași oră, niciodată târziu.
Așa e, nu întârzii.
O să-ți placă ce ți-am adus.
Deși nu vă cunosc personal, trebuie să înțelegeți
că țin foarte mult la fiecare dintre voi.
Scopul meu e simplu.
Să vă deschid ochii asupra unui lucru pierdut pentru mulți dintre noi.
Fericirea.
Care e atât de fundamentală, încât nu o vedem.
Și nu cer nimic în schimb.
Vă informez că voi patru,
care v-ați ascuns la bordul acestui vas,
sunteți reținuți pentru încălcarea legii maritime internaționale,
secțiunea 32,8, secțiunea C.
Am auzit că mările sunt denumite nelegiuite.
Mi s-a părut o revelație.
Cine a spus asta e nebun sau prost.
N-ai idee cine sunt părinții mei, nu?
Știu că nu sunt pe vasul ăsta. Ca atare, mergi.
Sigur îi cunoști pe Alice Potrykus și pe Yevgeni Potrykus IV.
Rareori le-am auzit numele mai presus de o șoaptă.
Pe un trauler de spionaj, nu e loc pentru un copil.
Au trebuit să mă dea.
M-au lăsat să fiu crescut de o haită de lupi din Yukon.
Lupii m-au învățat ce înseamnă să fii om.
Ironic.
E absurd.
Și astfel, fideli vieții.
Să mergem. Tu vii cu mine.
Vești bune din carlingă.
Se pare că am scăpat de vremea urâtă.
Să sperăm că,
la fel ca mine, apreciați frumusețea brută și terifiantă a puterii naturii.
De ce pare că suntem în coborâre?
Din păcate, și-a lăsat amprenta.
Avem o mică problemă de dezumflare.
Vom devia pentru o aterizare de urgență
în Câmpiile Iberice de Nord.
Pentru echilibru,
trebuie să aruncăm bagajele din cală.
Veți ateriza curând.
Mulțumim că ați zburat cu Atalanta Aeronautique.
Mă așteptam să fiți mai duri.
Dar marea ne învață că așteptările sunt ca o soră pentru nebunie.
Se ascundeau în sala motoarelor.
Ca șobolanii.
- Se poate spune și așa. - Nu contează.
În curând vor fi la carceră, cu ceilalți paraziți.
Apoi, la curtea maritimă.
Sper să fie mai îngăduitori decât data trecută.
Mai știi ultimii pasageri clandestini găsiți?
Prefer să nu. O poveste tulburătoare.
Vă rog, dacă am putea…
Nu-i asculta, căpitane. E un mincinos. Toți sunt mincinoși.
Nu suntem singurii.
Știm că mințiți în legătură cu viteza navei.
Ar trebui să-i schimbați numele în Lugubrio.
Uneori, chiar și cel mai bun echipament maritim poate fi puțin greșit.
Exact asta spun și eu.
Mergem mai încet decât crezi și n-o să ajungem la Lisabona la timp
din cauza raportului dintre combustie și oxigenare.
Nava n-a mai avut probleme cu COR până acum.
Acum are.
Am auzit în sala motoarelor. Dar nu-ți face griji.
Prietenul meu a diagnosticat problema. Sticky?
Pare apa de mare.
Se scurge în rezervor, creând un focar de electroliză,
- …cauzând o reacție exotermă. - Ajunge!
Veți ajunge la carceră, cu sau fără apă de mare.
Dacă ți-am spune că putem rezolva problema?
Intrăm într-un fel de negociere?
Ar spune orice ca să fie liberi.
Nu orice, doar o soluție la problema cu motorul.
Dacă ne dai drumul.
O întârziere ar fi ultima picătură pentru mine.
Aș fi un paria. Eliberează-i.
Dar, domnule.
Du-ne la Lisabona la timp și sunteți liberi.
E un punct de plecare excelent,
dar trebuie să trecem și de punctul de control din Lisabona.
S-a făcut.
Tristețea nu e ceva de care să-ți fie rușine.
Toți am trecut prin asta. Eu, poate mai mult decât alții.
Am învățat de mic că
abandonul și trădarea pot veni de oriunde,
chiar și din ceea ce pare a fi pământ sacru.
De la familie.
Dar tristețea mea n-a durat mult, fiindcă n-am lăsat-o.
Am ales să deschid valva din străfundul ființei mele
și să las ca fericirea mea absolută,
fericirea ce este ascunsă de orice perturbare,
să fie Steaua Polară pentru mine.
LA ENZO PLĂCINTE ȘI PATEURI
Unde să mă ascund?
- Sebastian! - Sebastian!
Sunt îngrijorată. Nu-i stă în fire să rateze cina.
Nu-i stă deloc în fire.
- Sebastian? - Sebastian?
Sebastian, te simți bine?
- Asta nu e de bine. - Nu, nu e.
Clipește dacă ne auzi, Sebastian.
Se pare că ne-a expirat timpul.
Dar călătoria noastră abia începe.
Îți mulțumesc că mi te-ai alăturat.
Și nu uita,
în tine, în noi toți,
există puterea de a fi fericit.
Să punem mâna pe putere
împreună!
INFORMAȚII AGRICULTURĂ
Căpitane, te așteptam abia peste două ore.
Nu degeaba ni se spune Scurtătura.
- E bun. Lasă-l să treacă. - Căpitane.
Bun venit în orașul celor Șapte Coline.
Nu știu cum să-ți mulțumesc.
Sper doar că Scurtătura a fost la fel de bună cu tine cum ai fost tu cu ea.
Boa sorte. Mergi cu Dumnezeu.
Sticky te cheamă?
În caz că vrei să lucrezi la analiza combustiei,
sună la numărul ăsta.
E biroul nostru de acasă.
Să mergem! Jucătorii ăia de polo ar putea fi oriunde.
Nu-ți face griji. M-am ocupat eu de ei.
Știi ce daune ecologice poate provoca o singură mandarină?
- Luați-i de aici. - Stați!
Nu. Nu sunt mandarinele noastre.
Nu sunt ale noastre!
Am alergie la citrice! Stai, nu!
Lasă-mă cu prelegerile, Reynard!
Fără morală. Bravo!
Te maturizezi.
Uită-te la noi.
Patru copii, călătorind singuri într-o țară străină.
Nu știu cum iese creionul ăla.
Poate sunt doar eu, dar nu mi se pare că suntem singuri.
De fiecare dată când găsim un indiciu, aud vocea domnului Benedict.
Vorbește cu noi.
Zice; „Ia un taxi până la gara Saint Apollo și găsește
următorul indiciu.”
- Sper că sunt bine. - Trebuie să fie.
Amândoi sunt puternici, foarte inteligenți.
Domnul Benedict nu e puternic.
E un om de sticlă, ținut laolaltă de optimism disperat.
Hei, 119.
- Bună, Hooves. - Tipul ăla? Iar?
Cred că ți-e greu să vezi.
Acum mi-am dat seama.
- Ești Reynie Muldoon. - Da.
Tipul ăsta vorbește mereu despre tine.
Ești prietenul lui cel mai bun, nu?
Ai grijă de tine, Sticky. Mi-a părut bine.
- Ce e? - Plasa noastră din Europa a prins.
- …niște pește. - Ce?
Sunt cu echipa trei în portul Lisabona.
Așa cum ai crezut, oamenii vin după fratele tău.
- Cercul lui de copii… - Societatea copiilor.
Da, desigur. Societatea copiilor a sosit.
Pe cont propriu.
Serios? Interesant. Doar copiii?
S-au dovedit a fi singurii mei adversari.
Îi respect profund.
Suficient de mult ca să
- …îi tratez fără milă. - Am înțeles.
- Vorbește cineva portugheză? - Da, oarecum.
Oamenii gri ai lui Curtain.
- Sigur el e. - Urcă!
Nu, vă rog. Ne-ar plăcea…
- Hai! - Hai!
Acum, vă rog!
Subtitrarea: Dumitrescu Laurentiu